Kam nors laikyti ginklą prikištą prie galvos ir jį versti nuspausti gaiduką
taip pat yra žmogžudystė.
Nuo kada Jums smurtas yra problema?
Kodėl Jus bandote taip nusivylęs savo sūnų atgauti?
Nes tai mano sūnus.
Ką Jūs paskutinį kartą jam pasakėt?
Tada eik!
Man rodos, kad artėjanti Jūsų sūnaus mirtis, verčia Jus veikti.
Kodėl tai yra tipiška daryti tai, kai viena gyvybė yra žaidime?
Aš visą laiką savo sūnų mylėjau, tai niekados nepasikeitė.
Dabar tai pasikeitė.
Mirties patirtis pakeičia viską. Jeigu aš Jums paminėčiau tikslų Jūsų mirties laiką,
Jūsų pasaulį iki pat gelmių sukrėstu.
Aš žinau.
Ar galite įsivaizduoti, koks yra jausmas, jei Jums kas nors sako...
- Džonas Kreimeris? - ...kad Jūs mirsite?
Tą rimtą situacija?
Laikas bėgas.
Per vieną sekundę, visas pasaulis sugriūną.
Žmogus mato kitaip, žmogus kitaip užuodžia.
Žmogus viską išragauja, gali būti stiklinė vandens arba pasivaikščiojimas parke...
Laikas bėga, Džonai.
Daugelis žmonių mėgaujasi šiuo liuksusu, nežinodami, kada laikas baigsis.
Ir ironija yra, kad juos tai pristabdo iš savo gyvenimą ištriktųjų gyventi.
Juos daveda iki to, gerti stiklinę vandens ir nejausti skonio.
Jūs galite vis dar tai sutvarkyti, Džonai.
- Taip, bet ar mes galime Jus dar sutvarkyti? - Mane?
Man nebegalima padėti. Aš turiu vėžį.
Manote, kad vėžys yra atleidimas už tai ką Jūs darote?
Ne.
Ne vėžys mano darbą prikėlė.
Tai buvo tą momentą, kai aš nusprendžiau užbaigti savo gyvenimą,
kuris manė ir mano darbą prikėlė.
Jis viskam davė reikšmę.
Aš norėjau nusižudyti. Bet aš pasišikau.
Mano kūnas buvo nepakankamai stiprus, kad vėžy nugalėti.
Bet mano nuostabai, aš buvau gyvas.
Ir aš buvau skirtas tam, kad užbaigti savo likusias dienas tuo,
Kad ištirti žmoniškąjį gyvenimą ištirti.
Suprantate, Erikai?
Jūs turite šansą dabar ką nors teisingą padaryti, Džonai.
Pasakykite man, kur yra mano sūnus. Ir aš Jums padėsiu.
Man nereikalinga Jūsų pagalba ir aš galiu pasakyti, kad Jūs manęs vis dar nesupratote.
Tie kurie nevertina gyvenimo, nenusipelnė gyvinimo.
- Mano sūnus nusipelnė savo gyvenimo. - Bet ar Jūs vertinat savo gyvenimą?
- Ar Jūs vertinat savo sūnaus gyvenimą? - Nesąmonė!
Nepamirškite taisyklių.
Jūs gi norytę rasti savo sūnų.
Kur Jūs?
Ne, mes neturime 15 minučių. Mes turime aptikti video signalo vietą.
Ei, mum derėtu baigti, gerai?
Gerai?
Tai jau antras kartas, kad aš prabundu šioje skylėja.
- Gali atsistoti? - Taip.
Bet jeigu aš tik to noriu. Yra dar tiek daug ką nuveikti.
Tiek daug žmonių, su kuriais aš turiu pasikalbėti.
To negalėjo būti.
Taip ir nėra.
Amanda, tu sakiai, kad tu tai išgyvenai, teisingai?
Ir ką?
Tas vaikis. Kad ir ką jis daro...
Tu sakiai, kad tu jau kartą žaidei. Ir išgyvenai.
- Taip. - Taigi, mes galime išgyventi?
Taip.
Amanda, kodėl jis tave parinko?
Nes aš buvau supista narkomanė.
Bet juokingiausia yra tai, kad aš išlaukiau jo testą.
Jeigu tu išlaikei, kodėl tu vėl čia?
Aš buvau bloga pati sau.
- Kada tu... - Aš pradėjau kaleime.
- Už ką tu buvai kaleimę? - Narkotikų laikymas.
Bet tu sakei...
Galbūt tau reikėtu pasikalbėti su mentu, kuris mano areštavo.
- Manau, tu niekados nebuvai areštuotas? - Ne.
Aš turėjau porą kartų nemalonumų.
Mano tėvas yra...
jis yra... tikrai kietas riešutėlis.
Tikriausiai jis manęs ieško dėl to, kad man tik subinę išspardyti dėl pradingimo.
Taip, tikriausiai.
Mes suradome duris. Ateikit.
Eikš, mes turime eiti.
Tai vienintelės be spynos, bet mes negalime jų atidaryti.
- Kaip einasi? - Ji užstrigusi kažkur.
- Duok man pabandyti. - Ramiai!
Atsitrauk!
Jeigu jos neatsidaro, tada tai pasala.
- Prakeikimas, visas namas yra pasala. - Kažkas nenori, kad mes įeitumėm į šį kambarį.
- Ir kas dabar? - Aš sugrįšiu, gerai?
- Ką mums dabar daryti? - Mes turime tris minutes, kad ką nors padaryti.
Labas Kseivyrai, aš noriu pažaistį žaidimą.
Žaidimas, kurį aš noriu pažaisti, yra panašus į tą, kurį tu žaidi kaip narkotikų dyleris.
Žaidimas parduoti viltį bevilčiams. Manau mes vieningi,
kad tavo situacija yra beviltiška. Aš tau siūlau viltį.
Kainą kuria tu turi sumokėti yra: Tu turi į tapačią bedugnę šliaužti
į kurią tu savo klientus verti. Įžengus į šį kambarį
buvo paleistas laikrodis.
Kai laikas prabėgs, durys tau visam laikui užsidarys.
- Žmonės! - Tu turi surasti raktą
iki laikas prabėgs.
Aš tau duosiu tik vieną užuomina, kur yra raktas:
Surask adatą šieno kupetoj.
Pradėkime žaidimą.
Kas nors lys tenai.
Niekas ten neis, po velnių.
- Ne, ne! - Tu nesveikas!
Ką tu darai?
- Stop, ne! - Paleisk ją!
Padėkit man!
Šūdas!
- O dieve! - Nagi!
- Mes neturime laiko. - O, prakeikimas!
- Kas po velnių pasidarė su tavimi? - Ką tu darai?
- Tu beproti. - Paskubėk!
Nagi, mes neturime laiko.
Ieškok toliau!
- Nagi! - Užsipisk!
Mes turime jei padėti!
...kokio bybio žmonės?
Ne, ne!
Nagi!
Šūdas!
- Užteks! - To nepakaks!
Baikit su tuo šūdu!
Girdėjote juostą?
Jis mus pažįstą, mūsų vardus.
Tai yra kai kas, ko mes neatpažįstam.
Taip.
Jis sako, kad trys iš Jūsų sėdėjot.
Padarykit keturis iš to.
- Dėl ko? - Ar tai svarbu?
Dar kas nors?
Kas su tavimi?
- Ne, dar niekados. - Gerai.
- Pakalbėkime apie tai. - Ne, pakankamai kalbėjom.
Vienintelis ką Jūs visi kartu turite, yra kad mane atstūmėte.
Aš išeinu.
- Kur yra ta prakeikta technikos-komanda? - Kiekvieną sekundę pasirodys.
Aš ilgiau to nebesiklausysiu. Kiekviena supista sekundė yra per daug!
Aš žinau, kaip šis vaikis dirba, gerai? Jis žaidžia žaidimą.
Tai reiškia, kad mes turime dar šiek tiek pakentėti.
Pažiūrėk į laikrodį.
Sugalvok šiai dėžei ką nors arba jo sūnus greitai nusibaigs vienumoj!
Jo darbai. Jis nori juos užbaigti.
Jis nori būti išklausytas, jis nori būti studijuotas.
Nagi, sugriauk jo darbą!
Kaip tu nori mane apeiti, be visų šių įrodymų, Erikai?
- Man nereikia tavo viso šūdo, kad tave apeiti. - Na tada toliau daryk, sunaikink tai.
Padarysiu tai!
Bet atmink, kad tai neišgelbės tavo sūnaus.
- Jeigu mano sūnų nužudysi, aš nužudysiu tave. - Ak, taip?
Mes abu žinome, kokios rūšies žmogus tu esi.
Ta rūšis, kuri neginkluota įtariamąjį nušauna.
Ta rūšis, kuri padirbinėja įrodymus, kad pasiekti nuosprendi.
Ta rūšis, kuri yra savo paties žmonos paliktas ir sūnaus nekenčiamas.
Užčiaupk savo supistus zabtus.
Jis sako, kad jie surado pėdsaką!
Tavo technikos-komanda atvyko. Kaip tik laiku.
Mes surasime video signalo šaltinį.
- Kai ko, aš tau nepasakiau, Erikai. - Aš pakankamai tavęs klausiaus.
Galbūt aš galiu tau paprasčiausiai parodyti. Gaila, bet man šiek tiek sunku tai pasiekti,
bet galbūt tu galėtum tuos žmones, kurie klausosi per racija, paprašyti
kad jie man tai atneštų.
Rudas rašomasis stalas. Antras stalčius.
Galbūt tu visų tų žmonių neprisiminsi. Bet esu įsitikinęs, kad jie prisimins tave.
Tu juos visus areštavai. Ir tu buvai tas kuris rinko įrodymus, kurie iki jų nuteisimo davedė.
Tu esi tas vienintelis, kuris juos į kaleimą įkyšo. Tavo sūnus žaidžia žaidimą
su daug žmonių, kurie tavęs negali pakęsti, detektyve. Ne kas būtų,
jei jie išsiaiškintu, kas jis toks.
Jūs visi žinote seifo kombinacija. Pagalvokite.
Jūs visi turite skaičius ant pakaušio.
Užuominas rasite kitoj vaivorykštės pusei.
Kalė.
- Ką tu darai? - Aš dar neapsisprendžiau.
- Kiti tavęs bijo. - Gerai.
Tu ir aš... mes galime vienas kita pribaigti, arba mes susikaupsim
ir išsiaiškinsime, kad mums tai padarė.
Tu ir kiti, galite daryti ką norit. Aš jau suradau, ko ieškojau.
Tu primeni mane patį. Nesvarbu kokioje tu sušiktoje situacijoje esi,
tu turi visą laiką susirasti priešą. Ir žinai ką? Aš turiu priešų.
Už šių sienų, žmogau. Ir jie manęs ieško.
Ir jeigu jie manęs neras, paims tuos, kurie man yra artimi.
Mano šeimą.
- Supranti? - Ne, aš nesuprantu.
Kalba eina apie mane. Ir taip man patinka. Ir dabar apsisuk.
- Ką? - Apsisuk.
Tu kalės...
- Prakeikimas. - Mes negalime sustoti...
Mes jau dvi valandas čia. Jeigu tai teisybė, ką jis pasakė juostoje,
tada po valandos atsidarys pagrindinės durys. - Tiek laiko mes neišgyvensime.
- Na tai teisingas nusiteikimas. - Ji žino, apie ką ji kalba.
- Ak taip? - X pažymį tašką.
Ką?
- X pažymį tašką. - Tai sprendimas.
Ką tu ten darai su juo?
- Tai tavo tėvas? - Pažįsti jį?
Taip. Tas vaikis mane areštavo.
Pasakyk man, kad tai netavo tėvas.
Aš negaliu Jumis pasitikėti.
Jūs dabar vieni.
Dabar mes žinome, ką mes bendro turime.
Prašau, aš to nežinojau.
Meri Keit! Amanda! Kur Jūs?
Prašau, nepalik manęs vieno.
Eime.
Meri Keit! Amanda! Aš suradau išėjimą!
Aštuoni.
Meri Keit!
Nebėk!
Erikai! Ne!
Mes bandėme tavo priemones.
Tu močkrūšį, kur jis?
Erikai.
Prakeikimas...!
Ar mums nereikia eiti? Tavo sūnus myš savo krauju...
Tai mano metodas derėtis.
Padėkit! Padėkit man!
O Dieve. Džaunas.
Padėkit man! Padėkit man!
Padėkit!
- Prašau... - Gerai jau.
- Padėk man. - Gerai...
Padėkit!
Amanda!
Dabar tavęs niekas nebesiklauso, šyknaskilę.
Išsižiok!
Dabar pasakysi man kur jis yra?
Ką?
Pasakyk dar kartą.
Žaidimas baigtas.
Aš tave nuvesiu prie to namo.
Tu mane tuoj pat ten nugabensi. Tuoj pat!
Bet tik tave. Nieko kito.
Tu ir aš.
Kaip mes iš čia išeisime?
Ten yra jungiklis ant sienos. Tu geriau paskubėk.
Nebedaug laiko liko.
SIGNALAS PAGAUTAS
Mes turime juos.
Čia Keri. Jie abu dingo.
Jeigu aš savo sūnaus nesurasiu, prisiekiu Dievu...
Keri, jie dingo.
Keri, mes turime namą!
- Rigai, mes turim. - Ką?
- 237, Northwide, Crescent. - 237, Northwide, Crescent. Supratau.
Kur dabar?
Tiesiai.
Nagi... Kur tu...
Atidarykit supistas duris!
Niekur nepabėgsit! Aš tik noriu skaičių ant Jūsų sprando!
Nėkur nepabėgsit! Atidaryk duris, Amanda!
Aš negaliu ilgiau durų laikyti!
Įleiskit mane!
Atidaryk duris!
Sekantis posūkis į kairę.
Paskutinis namas kairėja.
- Kas yra Amanda? - Čia yra durys! Prakeiktos durys...
Jūs negalite pasislėpti!
Padėk man tą daiktą pastumti.
- Nagi, Amanda! - Šūdas, jos užrakintos.
Įleiskite mane, atidarykite duris!
Raktas... Kurį mes radome kartu su juostiniu magu...
Kur jis?
- Prakeikimas! - Džaunas... Džaunas jį paskutinis.
- Nagi, Amanda. - Surask jį. Greičiau!
Įleiskite mane!
Erikai, Jums prireiks šio rakto, kad galėtumėt įeiti į namą.
Kur mes?
Bėk!
Danieli?
Danieli, mums reikia eiti.
- Mums reikia eiti. - Bėk!
Gerai, pirmyn!
Pirmyn, pirmyn, pirmyn!
Mes viduje!
Danieli?
Apsaugokit kambarį!
- Keri, mes name! - Aš nemantau Jūsų, seržante.
Kartoju, aš nematau Jūsų.
Kur po velnių Jūs esat?
Rigai, supratote mane?
Sveiki, misteri Vaneli, sekite savo širdimi.
Danieli!
O ne...
Prašau...
- Jis besąmonės. - Nesvarbu.
Aš noriu tik skaičių ant jo sprando. Ir po to tavo.
Tu nežinai savo paties numerio. Kaip tu nori juos sužinoti, jeigu aš tau jų nesakysiu?
Danieli?
Aš vis dar negaliu Jūsų matyti, seržante. Rigai, supratote?
- Kairė pusė, švari. - Dešinė pusė, švari.
Viskas gerai.
Kartoju, seržante, aš Jūsų vis dar nematau.
- Tai netiesiogiai. - Keri, mes esame ne tam name!
- Mes švaistom savo laiką! - Ištrauk savo komanda iš ten.
Pirmyn!
Danieli?
Labas Erikai. Tikriausiai tu manęs nebeprisimeni, bet tu pakeitei mano gyvenimą.
Tu mane į kaleimą įkišai. Aš buvau dėl daug ko kalta,
bet ne dėl narkotikų laikymo, dėl kurio tu mane areštavai.
Tu negali įsivaizduoti, kiek daug žmogus praranda, kai žmogus yra uždarytas.
Antrą kartą, kai kažkas mano gyvenimą pakeitė,
- buvau aš kalta. - Labas Amanda.
- Bet mano gyvenimas buvo kiekviena diena išgelbėtas. - Tu sakiai, kad tu tai išgyvenai, teisingai?
Taip.
Aš susiradau tėvą. Vadovą. Mokytoją.
Tu turi susitikti su mirtimi...
...ir vėl atgimti.
- Jis man padėjo. - Koks yra vėžio gydymas, Erikai?
Tie, kurie savo gyvenimo nevertina, nenusipelnė jo.
Požiūris į mirtį? Atsakymas yra nemirtingumas.
Danieli!
Kai žmogus turtą pasidaro, gyvena gyvenimą, kuris yra vertas prisiminimo,
žmogus tampa nemirtingu. Lapas apsivertė.
- Jis tavęs klausė! - Ko tu nori?
- Aš jau pasakiau... - Jis nori, kad mes išgyventumėm...
Aš noriu pažaisti žaidimą.
- Mes turime žaisti pagal prakeiktas taisykles. - Taisyklės yra paprastos.
Jūs turite čia sėdėti ir kalbėtis su manimi.
Jeigu Jūs pakankamai ilgai tai darysite, Jūs savo sūnų rasite sveiką.
- Kas po velnių tai yra? - Jūsų sūnus Danielis, dar prisimenat jį?
Mano tėvas yra kietas kaulas.
Aš tave pavadinsiu nevertu šio gyvenimo, kuris tau buvo suteiktas.
Kad Jūsų sūnus mirčiai į veidą žiūri, atleiskite jam jo nuodėmes.
Kodėl tai yra tipiška, kad mes turime tam polinki?
Danieli!
- Aš tavęs nesiklausau. - Nepamirškite taisyklių.
- Užsičiaupk! - Jis žaidžia žaidimą.
- Jis man pasakoja šūdą. - Būtent šios rūšies žmogus Jūs esat.
Ar mums nereikia eiti? Tavo sūnus myš savo krauju...
Aš tave nuvesiu iki namo.
Kai ko aš Jums nepasakiau, Erikai.
Tai aš esu tas Džono darbas, kurį po jo mirties toliau tesiu.
Danieli!
Padarykit tai. Sunaikinkit tai.
Ir tu esi mano pirmasis testo-subjektas.
Dabar tavo eilė... Bejėgis ir vienas.
Žaidimas baigtas.
Aš tave užmušiu!
Kalė!
Tu prakeiktą kalę!
Aš tave užmušiu!
Išvertė: Tomas tomass@gmx.info
Germany 12/2005